ZA DOLAR VEČ
Igrajo
Scenarij
Sodelavci
Režija
KJER ŽIVLJENJE NI NIČ VREDNO,
IMA VČASIH SMRT SVOJO CENO.
IN TO JE RODILO LOVCE NA GLAVE.
Vozovnice!
Je še daleč do Tucumcarija?
Čez 4 minute se bomo peljali mimo. -Hvala.
Oprostite, a zmotili ste se, častiti.
Slišal sem, da greste v Tucumcari.
Krošnjar sem in vam rečem, da ste na napačnem vlaku.
Najbližja postaja za Tucumcari je Amarillo.
V Santa Feeju izstopite, se vrnete v Amarillo...
In boste prišli na cilj...
V Tucumcariju se vlak ne ustavi.
Ta se bo ustavil.
Kar mirno.
Zakaj smo se ustavili? Je kaj narobe?
Nekdo je potegnil zasilno zavoro.
Gospod, ne smete kar potegniti zavore in izstopiti.
Zakaj ste ustavili vlak? Če hočete izstopiti...
Železnica z veseljem ugodi potnikom,
če želijo kje izstopiti.
Saj sem izstopil. Hvala.
Peljimo naprej!
ZA GUYA CALLAWAYA 1000 $ NAGRADE
Guy je bil tu in je pripisal dve ničli.
Besno je pljuval, ko je videl, kaj ponujajo.
Ni mu bilo všeč.
Ušivih tisoč dolarjev je zame premalo, je dejal.
Veliko več sem vreden.
To je rekel in pripisal ničli.
Ni ga junaka, ki bi šel nad tega morilca.
Vsaj doslej ga še ni bilo.
Kje je?
Ne vem, kje se danes potika.
Daj že mir! -Toda, Guy!
Milo mi je padlo na tla.
Pobral ga bom. -Žgečkaš me.
O, glej.
Oprostite, gospa.
Za to te bom ubil.
Izvoli, tisoč dolarjev.
ŽIV ALI MRTEV - BABY CAVANAGH: 2000 $
Kaj veš o Cavanaghu?
Pred tednom dni so ga videli v White Rocku. -Hvala.
Še nekdo se zanima zanj. -Kdo?
Nisem ga še videl.
Ime mu je Monco.
Prižgi mi.
Poznaš Babyja Cavanagha?
Veš, kje bi ga našel?
Tam za mizo je.
Hrbet ti kaže.
Hvala.
Dve karti.
Nisem slišal stave.
Tvoje življenje.
Živ ali mrtev. Izbiraj.
Pusti ga!
2000 dolarjev je veliko cvenka.
Šele v treh letih jih zaslužim.
Šerif naj bi bil pogumen, predan, predvsem pa pošten.
Tako je.
Novega šerifa potrebujete.
Hughie!
Zbogom, prijatelj.
Kako si, Nino? -Bolje, ko te vidim.
Naprej!
Odpri!
Kaj je? Kdo je? -Rodriguez, senor.
Z nami greš.
Podarjam ti življenje.
Da boš povedal, kaj se je zgodilo.
10.000 $ NAGRADE
ZA EL INDIA - ŽIVEGA ALI MRTVEGA
Za ušiv denar! -Nikar!
Za denar si me spravil za zapahe.
Lahko bi me bil ubil, ko si me lahko.
Bilo bi bolje zate in zanju.
Koliko je star mali?
Koliko je star, sem vprašal!
18 mesecev.
Ravno tako dolgo sem bil v kehi.
Z nagrado si si ustvaril družino.
Zato se mi zdi, da je delno tudi moja.
Vzel si bom delež. Ven! -Ne!
Nedolžna sta.
Prosim, pusti ju! Jaz sem te izdal!
Zdaj me dovolj sovražiš.
Tokrat me boš lahko ubil, a ne v hrbet.
Spusti ga!
Ko se bo melodija iztekla, potegni.
Če boš sploh lahko.
Začniva.
Daj mi.
Še enkrat preštejte. -Da, gospod.
Bogdaj, gospod. -Douglas Mortimer.
Iz Virginije, kajne? -Iz Karoline. -Saj res.
Želite? -Iščem najboljšo banko. -To je tu.
Največjo in najvarnejšo v teh krajih.
Naša banka ima vse. Je najbolj varovana.
Gotovo, a položil bi veliko vsoto.
Recimo, da sem ropar.
Ropar? -Nevaren s tolpo ubijalcev.
Katere banke ni mogoče oropati?
V tem primeru predlagam banko v El Pasu.
Celo Indio si je ne upa oropati.
To ni banka, ampak trdnjava.
Kdaj pelje vlak v El Paso? -Ob 11.30.
Brzojavil bom kolegu, da prihajate.
Gospod stotnik, general, dobrodošli.
Potrebujete konjušnico, sobo, kopel? Jaz sem Fernando.
Konjušnica je tu, tam pa je hotel.
Zakaj ravno ta? -Drug vam ne bi bil všeč, senor.
Pol noči bi streljali ščurke.
Tu vas bo soba stala manj. In imajo gospodinjo.
Poročeno? -Ja, a ji je vseeno.
To je banka. Ko bom dobil denar, ga bom vložil vanjo.
Najprej si ga boš moral prislužiti.
Tu je pol dolarja, če mi boš sporočil,
ali je v El Paso prišel kak tujec.
Pravkar je eden prišel iz hotela.
Kje stanuje?
V hotelu.
Sporoči mi, če boš videl še kakšnega tujca. -Bom.
Prosim, gospod? -Hočem sobo tu zgoraj. -Zasedena je.
Smola. Hotel je zaseden.
Soba, ki jo želite, je najboljša, in vedno zasedena.
Kdo je v njej? -Poglejte v knjigo. Mary!
Senor Martinez.
Zdaj je prosta. -Zasedena je.
Bomo videli.
Ni drugega kot zloben divjak.
Visok pa je, kajne?
Pokvarjenka!
Brž račun!
Hočem račun!
Preden pride dol. -Ne odhajajte.
Dal vam bom drugo sobo. Najboljšo v hotelu.
Poročno sobo. -Ne, ne...
Takoj moram odpotovati. Drugje sem zmenjen.
Senor Martinez.
Prosim, gospod?
Ne nosim jih.
Kako ste pozorni. Hvala.
Glej!
Živjo, prijatelji, Indio.
Takoj sem pridrvel.
Indio pokliče in Groggy je že tu. -In Sancho?
Če čakaš njega, se vrnem čez štiri leta.
Zašili so ga za štiri leta.
Brez ljubice, cvenka in sina.
Slabo se mu piše, nam pa ne.
Kogar primejo, ni spoštovanja vreden.
Za kaj gre? -Poslušaj.
Banka v El Pasu.
Pa poglejmo.
Recimo, da je to notranjost banke.
Nino je sef. -Tehta tri tone in ga ni moč razstreliti.
Tu sta blagajnika.
To pa je direktorjeva miza.
Tu je modna omara s pijačo za bogate vlagatelje.
Tam so glavna vrata, na drugi strani pa dvojen zid.
In kaj se zgodi, Groggy?
Recimo, da si že pospravil blagajnika in direktorja.
In čez nekaj trenutkov si že bančni šef. Kaj zdaj?
Izguba časa, Indio.
Res je, posebej zato, ker bi Groggy za razstrelitev
vražjega železnega sefa porabil toliko razstreliva,
da bi izginila cela banka, vi pa z njo.
Poleg tega pa ni nujno, da je v sefu denar.
Da bi me razumeli, vam bom povedal lepo zgodbo.
Nekoč je živel tesar.
Najbrž mislite, da tesar ne zasluži veliko.
Pa se motite.
Ta si je opomogel z izdelavo sefov.
Nekoč je živel bankir, ki je zakamufliral sef,
da bi bil videti kot lesena omara.
In odide k tesarju, da mu jo izdela.
In nekega dne, kot je hotela usoda,
pride tesar v banko, in kaj najde?
Omaro!
Ker jo je izdelal on, jo je takoj prepoznal.
Poslej ni mogel več delati.
Škoda, ker je moral nekaj storiti.
Porodila se mu je ta nora zamisel.
Obsedla ga je, da se mora polastiti denarja.
Mislite, da je imel srečo?
Da je kar odkorakal v banko... Ne.
Tega dne ga je sreča zapustila.
Kajti pozneje v zaporu
je naletel name.
Tesar mi je povedal to zgodbo
in povem vam...
Da denarja ni v sefu, ampak tukaj.
Skoraj milijon dolarjev.
Vaš kolega v Tucumcariju pravi,
da ste največja banka v državi. -Tako je, g. Mortimer.
Banka v El Pasu ima za pol milijona rezerv.
Je tudi dovolj varna?
Ko vložite denar, lahko mirno spite.
Ko je zaprta, je notri stražar, zunaj pa patrulja.
Celo banka v San Franciscu ni tako varovana.
Tako je. Rop bi bil tako jalov,
da bi se ga lotil samo popoln norec.
Ali popoln blaznež.
Izginite!
Še ena novica, prijatelj.
Še en tujec? -Ja, in še nekaj vem.
Nisem omenil še enega tujca.
Poslušaj, smrkavec.
Hočem vedeti, koliko tujcev je.
Bila sta dva, zdaj pa sta še dva. -Kje?
V krčmi.
Viski.
Zakaj ste si za samomor izbrali moj lokal?
Poznam ga. Po čudežu ste preživeli.
Zakaj nosi pištolo in se pusti žaliti?
Zelo čudno.
Grbavec je imel dober razlog, da vas ni počil.
Tudi jaz sem pomislil na to.
Ena, dva, tri, štiri, pet...
Šest, sedem, osem, devet, deset.
11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20.
21, 22, 23, 24, 25, 26...
27, 28, 29, 30...
31, 32 in 33.
MORTONOVE BRATE UBIL LOVEC NA GLAVE
Ne! Ne! -Povej.
Ne poznam ga. Ne poznam ga.
Vse poznaš. -Nikogar več ne poznam. Mrtev sem.
Včasih sem vse poznal.
V davnih časih, ko je bila tu prerija.
Danes pa se vsem tako mudi.
Ti hudičevi vlaki.
Ogabno!
In pride k meni nekdo od železnice in reče:
Prerok, proga bo šla tik ob tvoji hiši.
A, tako, rečem.
Tako je, vsi vlaki bodo vozili mimo.
Zato je najbolje, da posest prodaš železnici,
ali pa bomo kupili posest soseda Bakerja,
tire pa postavili tu, da boš znorel.
Nam jo boš prodal, prerok?
A, tako, rečem.
Na vse kriplje se je trudil, da bi prodal.
In kaj sem mu zabrusil glede železnice?
Rekel sem mu, naj si jo nekam vtakne.
In veš, kako sem se odločil?
Rekel si, ne. -Tako je!
Ne, njemu in njegovim vražjim vlakom! Ne!
Poslušaj, stari. Pravijo, da si prerok.
Nisem tu, da bi poslušal, kako negoduješ zaradi vlakov.
Tega človeka hočem. Očitno pa ničesar ne veš.
Ne žali me. Če si samo zato prišel sem,
se poberi iz moje hiše, da ne pobesnim.
Kam pa greš?
Bolje, da grem, da ne pobesniš.
Kaj ti je? Zakaj si tako butast?
Daj mi brž pištolo.
Tisto za tabo. Pa brž!
To, ja! Daj mi jo!
Tako, daj mi pištolo. Tistega, ki iščeš...
Samo eno vprašanje. Kako nosi pištolo?
Tu čez trebuh? -Ja.
Zakaj mi nisi takoj povedal, fant?
Seveda ga poznam.
Polkovnik Douglas Mortimer.
Junak, vojak.
Najboljši strelec v obeh Karolinah. Velik vojak.
Zdaj pa je samo še lovec na glave kot ti.
Zaradi vlakov!
Zaradi prekletih vlakov! Fuj!
Nesi na postajo. Gospod odhaja.
Čakaj!
Nesi nazaj.
Na postajo!
Pojdi noter. -Na postajo!
To že poznamo.
Hoče ga pobrati. Morda je samo zvijača.
Kako lahko v tem poslu nosiš takšno napravo?
Kmalu bi te spravila v grob.
Pozabljaš, polkovnik, da sem streljal v tvoj klobuk.
Jaz pa samo v tvojega.
A spomnim se, da sem jaz prvi ustrelil.
S tem sistemom sem preživel 50 let.
V teh krajih ljudje ne živijo dolgo.
Kako dolgo boš ti? -Veliko dlje.
Ko dobim India in deset tisočakov,
si bom kupil posestvo in se umaknil.
Najbrž se ne bova več spopadla.
Vendar pozabljaš na malenkost. -Katero?
Da tudi jaz hočem India.
Gotovo, samo za menoj.
Ali pa pred teboj, ali pa istočasno.
Je to ponudba? -Ja.
Enakopravno družabništvo. -Zakaj bi ga hotel?
Zaradi treh razlogov.
Prvič, 14 mož je. -Veliko.
Preveč zame. -Veliko celo za oba.
In drugi razlog?
Lahko bi jih bilo 15 proti enemu.
Ne pozabi, da hočem tudi jaz sodelovati.
Kot veš, če lovca na glave zasledujeta isti plen,
na koncu drug drugega ustrelita v hrbet.
Midva pa tega nočeva.
In polkovnik umre.
Velikodušen bom.
Poberi nagrado za India, jaz pa za njegove pajdaše.
Ne. Narobe.
Indio je vreden 10.000 $, vsi drugi skupaj pa več.
Blackie štiri, Wild tri, Nino dva. -Enega.
Frisco dva. -Torej 10.000.
Že, a cena je višja.
Kako veš? -Dobil sem podatke.
Ko bo vse dogovorjeno, bi morda sprejel tvojo ponudbo.
Pijva na to družabništvo.
Za družabništvo brez zvijač. -Brez zvijač.
Treba je stuhtati, kako jih spraviti med naju.
Eden zunaj, drugi, notri. Ni druge poti.
Eden od naju mora v Indiovo tolpo.
Zakaj gledaš mene? -Ker te ne poznajo.
Če me Wild zagleda, se mu vname grba.
Kako naj se jim pridružim?
S šopkom rož?
Lahko, a raje mu pripelji Sancha Pereza. -Koga?
Indiovega prijatelja, ki se ohlaja v kehi.
Kako veš vse to?
Tudi jaz imam podatke.
Seveda boš uredil, da ga spustijo.
Seveda. Povej mi, polkovnik,
si bil kdaj mlad?
Ja, in ravno tako brezskrben kot ti.
Potem se je nekega dne nekaj zgodilo
in življenje mi je postalo dragoceno. -Zakaj?
Ali pa je vprašanje preveč netaktno? -Ne.
Vprašanje ne, lahko pa bi bil odgovor.
Baje so te zašili za štiri leta.
Nič več kot za štiri tedne.
Kdo je s tabo? -Moj rešitelj in prijatelj.
Zakaj ti je pomagal? Si ga vprašal?
Amigo, zakaj si me rešil?
Na vse vas, gospodje, je razpisana velika nagrada,
da bi se vam pridružil pri naslednjem ropu.
Lahko bi vas izročil možem postave.
Dokazal si, da si v redu.
In tudi prišel si pravočasno.
Rop je že določen. Jutri.
Kraj: banka v El Pasu.
V bližini je Santa Cruz.
Jutri boste Blackie, Chico, Paco
in ti, amigo, oropali tamkajšnjo banko.
Postrelite vse zasledovalce,
posebej tiste iz El Pasa.
Za druge bomo preskrbeli mi.
Po ropu se dobimo v Las Palmerasu.
Kam greš?
Zaradi spopadov se moram spočiti.
Amigo, včeraj sem verjel tvoji zgodbi.
Šalil si se, kaj?
Kdo to pravi?
Potem pa nič ne razumem, če je bila resnična.
Škoda, da moraš umreti.
Kaj je?
Zdaj so že v Santa Cruzu.
Poslušaj, stari.
Indio je s tolpo oropal banko.
Sedi in pošlji brzojav v El Paso
ter drugim bližnjim krajem in jih opozori.
Nisem slišal streljanja.
Lahko ga boš še.
Opozori jih.
Kar mirno.